Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 11.05.2007
Suomennos: Otukka, Aveil, Rollo, Cotton, Viltsu, Shafty, Platypus
Oikoluku: Otukka
PARIISI, RAKKAUDELLA
PIENIÄ KAUPUNGINOSAROMANSSEJA
Oletteko lähdössä?
Paska. Ei yhtään vapaata paikkaa.
Paska naapurusto. Paska radio.
Uskomatonta. Hyvä on.
Oletko tyhmä? Senkin paskiainen!
Nyt jo? Mahdotonta.
Ei.
Hän näytti sitä paitsi idiootilta.
Olen juuri saapunut.
Joten... Aivan niin.
Lapsia.
Kukaan ei ole enää sinkku. Ei yksikään. Siitä on tulossa oikea tragedia.
En ymmärrä. Minä olen pidettävä henkilö.
Olen vielä komea, hoikka. Minulla on hieno auto, joka toimiikin vielä.
Ei yhtään huomautusta katsastuksessa.
Toinen pyyhkijöistä on kierossa, vain yksi turvatyyny, mutta se on kunnossa.
Palkkani ei ole huono. Huumorintajuni on sangen mainio.
Osaan laskea leikkiä useista asioista. Itsestänikin.
Mutta olen yksinäinen... Yksin koko maailmankaikkeudessa.
Tyhjyys.
Mitä...
Kuuletteko minua?
- Älkää koskeko häneen. - Minä olen lääkäri. Älkää nostako häntä.
Älä liiku, nukke.
Hän on kunnossa.
- Minä sanoin, että nouse ylös, nukke. - Antakaa hänen nousta.
- Pitäisikö meidän soittaa palokunnalle? - Hän on kunnossa.
Hän tarvitsee sokeria. Hänen pitäisi syödä porkkanaa.
Porkkanoita tai juureksia. Hänen pitäisi syödä sokeria.
Asettukaa makuulle autooni niin voitte paremmin.
Kaikki on hyvin, nukke.
Lopeta tuo nukettelu. Se alkaa vituttamaan.
- Pärjäättekö? - Kyllä, kiitos.
Olen pahoillani. Minulla ei ole teille mitään.
En ole sellainen mies, joka ajelee nenäliinalaatikko autossaan.
- Kiitos. - Eipä kestä.
Te pysyitte rauhallisena.
Kyllä... Olen käynyt ensiapukurssin.
Mikäli olisitte pysynyt tajuttomana, olisin asettanut teidät kylkiasentoon.
- Mihin asentoon? - Turvalliseen kylkiasentoon.
Yrittäisin pitää kehonne pääakselin...
- Voitteko sammuttaa musiikin? - Toki.
Noin.
Kätenne tuntui hyvältä niskassani.
Niin minustakin.
Jos ajatellaan delfiinejä... Ihmiset kaatavat vettä -
rantaan ajautuneiden delfiinien päälle.
Mutta sillä ei ole merkitystä. Ne kuolevat tuntemattomien olentojen ympäröimänä.
Kuka sanoi, ettei sillä ole merkitystä?
Niin...
Se pitää paikkansa...
Teillä on hienot kengät.
- Nämä Clarksit? - Niin.
- Minulla on ollut ne 14-vuotiaasta. - Todellako?
En käytä niitä jatkuvasti.
Ei.
- Minulla on aika tupakastavieroituslääkärilleni. - Kenelle?
Tupakastavieroituslääkärille.
- Nytkö? - Kohta.
- Minä voin viedä teidät sinne. - Ette tiedä missä se on. Siellä voi olla ruuhkaa.
Ei hätää. Mahdun kyllä jostain lävitse.
- En viivy siellä kauaa. - Ei hätää, minä odotan teitä.
Näytä minulle stringisi.
Näytä meille perseesi.
Neiti, voitteko lainata stringejänne? Minulta on hammaslanka lopussa. Olkaa niin kiltti.
- Katsokaa tuota mimmiä. - Saanko hieronnan, jos tarjoan juotavaa?
Taloni on aivan lähellä.
- Ei onnistu. - Ole hiljaa. Ei hän edes olisi kelvannut.
Toki.
Turpa kiinni. Minä olen saanut enemmän persettä kuin te yhteensä.
Minä olen se, joka pääsee pesälle.
- Ei sinusta ole mihinkään. - Näytä, miten sinä sen teet.
Katsokaa, miten asiantuntija homman tekee.
Päivää, neidit. Olette hurmaavia. Oikeita namupaloja.
Tiedätkö mitä? Soita, kun alat ajamaan partaasi.
Luuseri! Annoit periksi.
Sinun pitää painaa päälle. Näyttää niille.
Minä en ole se, joka ei ole saanut kuukauteen.
Näittekö tuon mimmin?
- Mitä hän tekee? - Hän meni pelastamaan tytön!
- Oletko kunnossa? - Mäntit!
Kiitos.
- He näyttävät pahoilta. - Pyydän anteeksi heidän käytöstään.
Ei sillä väliä.
- Voinko auttaa sinua? - Kyllä, kiitos.
Anteeksi.
En tiedä, miten tämä laitetaan.
Onko näin hyvä?
- Miltä minä näytän? - Minä näytän.
Hymyä.
Opit uuden tempun, miten iskeä tyttöjä.
En harrasta sellaista. Ystäväni vain pelleilevät.
- He ovat säälittäviä. - Aivan.
Sinulla on kauniit hiukset. Miksi olet pakotettu piilottamaan ne?
Ei minua pakotettu. Se on oma valintani.
Vahinko, sillä olet hyvin kaunis.
Kiitos, mutta yritätkö sanoa, että olen ruma ilman sitä?
- En tarkoittanut sitä. - Sinä ystävinesi vain loukkaatte naisia.
Miksi puhutte niin, vaikka tiedätte, etteivät he pidä siitä?
Riittää, että olen omasta mielestäni sievä. Kun pidän huivia, -
minulla on usko ja identiteetti.
Tunnen oloni hyväksi. Sekin on kauneutta.
Selitä se ystävillesi, niin ehkä heillä jonain päivänä on tyttöystävät.
- Minun pitää mennä. - Minne?
Moskeijaan. Voitko antaa laukkuni?
- Kiitos. Ja kiitos avusta. - Eipä kestä.
- Onnistuitko? - Mitä?
Oletko hullu? Jos kosket tyttöön, hänen isänsä käristää pallisi.
Neidit! Lopettakaa etsiminen, täällä olemme.
Olette myöhässä, olemme odotelleet jo tunnin.
En ymmärrä tätä, olemmehan aivan mukiinmeneviä.
Hei. Isoisä, tämä on se minua auttanut poika.
- Päivää. - En odottanut näkeväni sinua täällä.
- Francois. - Minä olen Zarka.
- Kuinka kätesi voivat? - Hyvin.
- Ystävällistä, kun autoit häntä. - Eihän se nyt ollut mitään.
Menemme tännepäin, liitytkö seuraamme?
- Oletko opiskelija? - Kyllä, opiskelen historiaa.
Hienoa, nuori mies. Historian tunteminen on tärkeää.
Zarka haluaa toimittajaksi. Kansainväliseksi sellaiseksi.
Hän haluaa kirjoittaa Ranskasta, omasta näkökulmastaan.
Päivää!
Elie, voitko tuoda kaksi lasillista viiniä?
Katsotaanpa sitten.
Onko teillä jotain, jolla saisitte jotenkin tehtyä tämän värin?
Punainen on tärkein. Tarvitsemme juuri saman sävyn.
- Hyvä on. - Se on...
Se on lähes verenpunaista, mutta en tiedä, onko se verta. Tai millaista verta.
- Verenpunaista. - Käytimmekö tässä verta, Gaspard?
Muistaakseni käytimme automaalia.
- Selvä. - Jotain automaalia se oli.
Tulkaa kanssani peremmälle.
Olemmeko tavanneet jossain?
Minusta tuntuu, että olemme kohdanneet.
Missä asut? Minä asun 17. kaupungin- osassa. Ehkä olen nähnyt sinut siellä.
Et taida puhua paljon.
En ole varma, mutta luulen nähneeni sinut jossain.
Näytät jotenkin salaperäiseltä.
Sinussa on todella jotain aivan erityistä.
Uskotko henkimaailmaan?
Se on yksi mieliaiheistani.
Ehkä tunsimme toisemme toisessa ajassa ja paikassa.
- Onko sinulla tulta? - Tulta?
Kiitos.
Kun näin sinut, tunsin outoa tarvetta puhua sinulle.
Aivan kuin...
En tiedä... Jotain hyvin voimakasta ja outoa.
Ajattelin, että jos en puhu sinulle ennen kuin lähden, -
menetän jotain arvokasta. Jotain tärkeää.
Täällä on kaunista.
Työskentelet mukavassa paikassa.
En halunnut menettää tilaisuutta puhua kanssasi, koska en vain halunnut.
- Oli miten oli... Saanko istua? - Toki.
Uskotko sielujen veljeyteen? Että joku on toinen puoliskosi?
- Pidätkö jazzista? - Pidän.
Charlie Parker. Ja Kurt Cobain. Jumaloin Kurt Cobainia.
Olkoon.
Annan sinulle numeroni.
Haluaisin jutella kanssasi.
Jos sinä soitat.
Vakavampi ja pidempi keskustelu. Paljon pidempi...
Kiitos paljon.
Valmista tuli.
- Mukavaa paluumatkaa. - Näkemiin.
- Mistä tuossa oli kyse? - En ole varma. Hän antoi tämän.
- Hänen puhelinnumeronsa. - En ymmärtänyt mitä hän sanoi.
En puhu ranskaa hyvin. Hän käytti sanontoja, joita ei ole sanakirjassani.
Soita hänelle ja ota selvää.
Johdanto. Pariisi on valon kaupunki.
Pariisi on rakkauden kaupunki.
Rakkauden rakastajien.
Ensimmäinen kaupunginosa. Siellä on useita nähtävyyksiä.
Louvre, Mona Lisan ja useiden muiden taideteosten koti.
Metro on halpa, nopea ja suhteellisen turvallinen. Kannattaa silti varoa taskuvarkaita.
Silmäkontaktia vältettävä.
Mitä vahtaat, paskiainen?
- Mitä vahtaat, paskiainen? - Lopeta.
- Mitä vahtaat, paskiainen? - Axel, lopeta.
Puhun sinulle. Mitä vahtaat, paskiainen?
Puhun sinulle, mulkku. Pidätkö naisestani? Haluatko panna häntä?
Niinkö? Paskiainen.
Haluatko panna häntä? Pidätkö hänestä? Katso häntä.
Katso tuota mulkkua. Mitä haluat? Haluatko panna häntä?
Älä kuseta minua. Pidätkö hänestä?
- Tuo mulkku kusettaa minua. - Mitä sinä teet?
Oletko menossa sekaisin?
Tuhannet amerikkalaiset sotilaat saivat sukupuolitaudin toisen maailmansodan aikana.
Käyttäkää kondomia.
Mitä sinä teet?
- Mitä sinä teet? - Teen mitä haluan, runkkari.
Hilaa perseesi tänne.
- Huora. - Kielellä.
Mikä huora. En kestä tätä.
Eihän ollutkaan huono?
Olet todellinen mies. Käyt varmasti salilla säännöllisesti.
Pidätkö jazzista?
Mitä teet kielelläsi?
Oletko valmis?
Olen.
- Tuntuuko paremmalta? - Kyllä.
- Pidät tappelemisesta? - Kyllä. Kun olen kanssasi.
- Rakastatko minua? - Mitä luulet?
- Näitkö mitä tein hänelle? - Rakastin sitä.
Älä ammu ihmisiä kasvoihin. Se ei ole mukavaa.
- Ana, oletko se sinä? - Kyllä.
Minun on mentävä. Olen jo myöhässä.
Soita minulle puoliltapäivin ja kerro miten aamu meni.
- Selvä. - Ana, tulen tuntia myöhemmin tänään.
Häiritseekö se sinua?
Ei.
Anteeksi, rouva.
Anteeksi, tiedättekö mistä löydän tämän kampaajan?
Tunnetko hänet?
Jahas... Hei, skeittaajat.
Hei, nuoret.
Tiedättekö missä tämä on?
Neiti Li.
- Onnea. - Niinkö?
Istu! Lippusi.
Mitä helvettiä sinä täällä teet?
Antakaa kun esittäydyn, olen herra Henny.
- Henny, ai ni? - Olen Niolen edustaja.
Tulin esittelemään uusia tuotteita, -
jotka ovat erityisesti suunnattu aasialaisille.
Ovatko aasialaiset teille ongelma?
- Olen käytettävissänne, jos... - On yksi ongelma, -
sinä.
- Haloo? - Jean?
- Niin? - Bovais täällä. Miltä ensimmäinen päivä töissä tuntui?
Hienosti, pomo.
- Ota rauhallisesti. - Kyllä.
Puhelimet eivät ole sallittuja.
- Haluan puhua Hennyn kanssa. - Kyllä, neiti.
Puhelu teille.
Siinähän te olette.
Henny, ai ni.
Käydään töihin.
En koskaan tehnyt tällaista.
Helppoa.
Tehdään se.
Mikä luokka.
Hiuslakkaa.
Ai ni.
Se tarkoittaa, rakastan sinua.
Rakastan sinua...
- Rakastaisitko minua enemmän, jos minulla olisi tällainen kampaus? - En.
Rakastan sinua enemmän tällaisena.
Hän katsoi ohi kulkevaa vaimoaan kadulla.
Hänellä oli yllään punainen takki, jonka oli luvannut heittää pois, -
mutta hän säilytti sitä kaapissaan vuodesta toiseen.
Vaimo suhtautui kaikkeen samalla tavalla. Siihen juuri hän ihastui heidän tavatessaan.
Samat vaatteet käytettiin yhä uudelleen. Käyttämättömät huulipunapinot.
Se laulu... Elämä tuntui ihan pyörteeltä hänen laulaessaan sitä kokatessaan.
Siitä osasta elämää mies oli vieraantunut -
ja hän aikoi hylätä sen pääruoan ja jälkiruoan välissä.
- Päivää, rouva. - Päivää.
Hän oivalsi miten kummallisen ja oudon paikan -
hän oli valinnut kertoakseen hylkäävänsä hänet.
Täällä hän ensi kerran huomasi, ettei enää rakastanut häntä.
Kun vaimo hymyili, hän oli vähällä huutaa: "Minä jätän sinut!
Lakkaa hymyilemästä." Mutta tarjosikin sen sijaan hänelle viiniä.
Häntä pänni se, ettei vaimo koskaan tilannut alku- tai jälkiruokaa, -
mutta vaimo söi aina melkein kokonaan hänen annoksensa.
Pahinta oli, että hän lopuksi tilasi sitä, mistä vaimo piti.
"En tainnut pitää siitä kakusta.", hän tuumi vakavana.
Kun hän alkoi itkeä kuin ei olisi ikinä itkenyt, -
mies arveli vaimon tietävän hänen lähtevän Marie-Christinen, jota -
hän oli rakastanut puolitoista vuotta, kanssa intohimoiselle pakomatkalle.
"Hän tietää.", mies ajatteli.
Hän on tietänyt jo jonkin aikaa. Olisi pitänyt arvata.
Itkien nainen otti käsilaukustaan papereita ja ojensi ne miehelle.
Dokumentissa kuvattiin kuivan lääketieteellisesti -
leukemian loppuvaihetta.
Olen pahoillani.
Lukiessa tapaamisen tarkoitus haihtui hänen mielestään.
Ja outo metallinen ääni sanoi hänelle:
Sinun täytyy hoitaa velvollisuutesi.
Ja niin hän hoitikin.
Hän tilasi mukaan kolme kakunpalaa -
ja lähetti rakastajattarelleen tekstiviestin.
UNOHDA MINUT. SERGIO
Mies kietoi hänet hellyyteen, jota vaimo aina toivoi.
Hän ripusti tauluja. Siirsi esineitä.
Hän oli vaimonsa seurassa aamuisin katsomassa hänen suosikkielokuviaan.
Hän meni vaimonsa kanssaan ostoksille, vaikka hän vihasi shoppailua.
Hän luki hänelle ääneen Murakamin teoksen Sputnik-rakastettuni.
Ja kaikella, jopa aineellisilla asioilla, oli eri merkitys, -
kun hän tiesi tekevänsä niitä viimeisiä kertoja.
Hän käyttäytyi kuin rakastunut mies, -
joka oli löytänyt rakkauden uudestaan.
Ja kun vaimo kuoli hänen käsivarsilleen, hän meni emotionaaliseen koomaan, -
josta hän ei herännyt.
Tänäkin päivänä, vuosia myöhemmin, -
hän masentuu nähdessään naisen punaisessa takissa.
Äiti, äiti...
Cowboyt ovat yhä olemassa.
Näin niitä kirjoissa.
Kerroit minulle, ettei niitä enää ole, mutta se ei ole totta.
Äiti...
Äiti, äiti...
Cowboyt ovat yhä olemassa.
Se on totta, näin niitä kirjoissa.
Kerroit minulle, ettei niitä enää ole, mutta se ei ole totta.
Isis, mene keittiöön.
Aiotko näännyttää itsesi kuoliaaksi?
Siitä on jo viikko.
Hän on taivaassa.
Jumala näköjään haluaa minun kärsivän ja surevan maan päällä.
Äiti, saanko mennä ulos kavereiden kanssa?
Äiti, minä menen ulos!
Justin?
Justin, älä mene.
Justin?
Justin!
Haluatko tavata pienen poikasi?
Onko sinulla rohkeutta lähteä mukaani?
Äiti!
Äiti, äiti!
Äiti, kaverillani ei ole... Saanko mennä hän luokseen?
- Saanhan mennä? - Älä mene!
Älä mene. Kuulitko? Älä mene.
Suzanne!
Isä kutsuu sinua.
Äiti!
Mene jo. Isä odottaa.
- Ei. - Voinko nyt mennä?
Suzanne!
Mitä tapahtui? Mistä sait tarmoa tähän?
Jumalalta.
Mikä sinun nimesi on? Älä vilkuile vanhempiasi, katso kameraan.
- Mikä nimesi on? - Jean-Claude.
Jean-Claude, kerrohan meille, missä vanhempasi tapasivat toisensa.
- Vankilassa. - Vankilassako? Vai niin. Kerro heistä.
Isä oli surullinen, koska hänellä ei ollut naista ja hän mökötti joka aamu yksin kotona.
MATKIMINEN ON TYPERÄÄ
- Päästäkää minut ulos! - Turpa kiinni!
En halua olla näiden kahden kanssa!
Paskat! Pankaa minut toiseen selliin!
Apua! Päästäkää minut!
Tässä oli tarinani.
Miimikkojen poika!
Miimikkojen poika.
Claire!
- Anteeksi, tulin niin pian kuin pääsin. - Käskin sinun ottaa metron.
- En odottanut sinun soittavan. - Ehkä minun ei olisi pitänyt soittaa.
Mitä tarkoitat? Olemme päässeet jo näin pitkälle.
En tiedä.
Odota... Etkö luota minuun?
Voisit puhua ranskaa, nyt kun olet Pariisissa.
Älä nyt, Claire.
Tiesit, että tämä tulisi joskus eteen. Kun olen vielä nuori!
Et ole nuori!
- Minä olen kokemus. - Ei. "Minulla on kokemusta".
- Minulla on kokemusta. - Enpä tiedä...
Jos Gaspard herää enkä ole paikalla, hän suuttuu.
Olet kotona ennen kuin hän huomaakaan.
Entä jos en?
Aiotko elää elämäsi näin?
Gaspardin orjana?
Et tiedä mihin hän pystyy.
Ota tämä seikkailuna.
Onko tuo mielestäsi hauskaa?
- Tämä on minun elämääni. - Tämä on minunkin elämääni
Puhelusi kosketti minua.
- Olin epätoivoinen. - Ja ajattelit minua?
Uneksinko?
Haluat minun luottavan itseesi, mutta teet mitä huvittaa.
Poltat!
Sinun ei pitäisi polttaa.
Hengityksesi!
Yritän...
Olla pahoillani.
Ei. "Olen pahoillani".
Anteeksi että olen myöhässä. Anteeksi että poltan.
Kaikki järjestyy.
Lupaan. Tulet näkemään.
Tämän päivän jälkeen, -
kun olen näyttänyt sinulle -
minä olen se, jonka täytyy piileksiä.
Pikku Claireni.
Luottaisit minuun.
Minua pelottaa.
Välillä tuntuu kuin Gaspard olisi vienyt elämäni.
Sinun pitäisi ruveta irroittelemaan vähän.
Niin voisimme nähdä toisiamme useammin.
Unelmoin tästä päivästä kauan, -
mutta nyt tunnen syyllisyyttä.
Älä, älä, älä.
Anna ainakin mahdollisuus.
Claire...
Näe Gaspard mielummin isona ilmapallona -
eikä pallona jalassa.
Olinko minä pallo jalassa?
Pikku Claireni.
Et ollut pallo jalassa. Olit ilmalaiva.
Kiitos, isä.
Mene ja pidä hauskaa!
Koska kävit viimeksi elokuvissa?
- Sara. - Herra Lang. Hyvää iltaa.
Hyvää iltaa. Hauska nähdä, Sara.
Pikku Gaspardini!
Älä herätä häntä! Jos hän alkaa itkeä, sitä ei saa loppumaan.
Selvä.
Mene, Sara, ota ystäväsi mukaan.
Pian on jo myöhä.
- Nähdään, Sara! - Hei.
- Nähdään, kulta! - Odota.
Vauvalle.
Se on hieno.
- Mitä hän sanoi? - Ei mitään.
Haluaisin tietää mitä hän sanoi.
Minun pikku Gaspardini.
Ken täällä. Tulin tapaamaan Liziä.
Haen Lizin. Odota tässä.
Minulla ei ole yhtään käteistä.
Haen jostain.
Tiedätkö mistä voin nostaa rahaa?
Bretagnen kadulta. Käänny oikealle.
- Tässä. - Onko sinulla pikkurahaa?
- Ei. - Rikotaan raha kahvilassa.
Selvä.
- Iltaa. - Iltaa. Mitä sinä otat?
Oluen.
- Kaksi olutta, kiitos. - Kyllä.
Mitä teet Pariisissa?
- Näyttelen elokuvassa. - Millaisessa elokuvassa?
- Historiallisessa elokuvassa. - Kuvaatteko te tänä iltana?
Kyllä. Koko yön.
- Minun on oltava siellä tunnin päästä. - Voinko tulla mukaan?
- Jos haluat. - En sitten halua tulla heitetyksi ulos.
- Mitä? - En sitten halua tulla heitetyksi ulos.
- Voit soittaa minulle. - En tiedä numeroasi.
Puhelimeni on amerikkalainen, joten numeron eteen on pantava 001.
Ole varovainen. Se on vahvaa.
Nähdään myöhemmin.
- Sinun pitäisi sulkea puhelimesi. - Se on agenttini.
- Tuolla kuvataan. - Odotan puhelua.
Niin? Ovatko he valmiita?
Eivät. Sinulla on vielä paljon aikaa.
Vielä paljon aikaa!
- Niin? - Liz tässä.
Jos haluat tulla, nyt on oikea hetki. Myöhemmin on myöhäistä.
- Tarvitsetko palveluksiani? - Tarvitsen.
Samaa kamaa ystävälleni.
Olen vaunussa numero 12, -
Payenne-kadulla.
- Missä Ken on? - Hänen täytyi hoitaa eräs toimitus.
Tärkeälle asiakkaalle. Hän käski minun auttaa sinua.
Hei sitten. Ole varovainen. Se on vahvaa. Taidatkin tietää jo.
Jokin puri minua. Saastainen hyttynen.
Tällaisella seudulla on oltava varuillaan.
Onko haava iso?
- Mikä nimesi on? - Sophie.
Haluaisin antaa käyntikorttini, mutta minulla ei ole niitä enää.
Harmin paikka.
Sophie?
Lähdetkö kanssani kahville? Ole kiltti.
- Voinko hieroa jalkojasi? - Miksi haluat hieroa jalkojani?
- Koska niihin sattuu. - Sattuuko?
Juoksit koko yön unissani.
Ole kiltti, lähde kahville kanssani.
He tulevat.
- Voisitko tuoda meille kaksi kahvia? - Mitä sinä teet?
Oletko sekaisin?
Muistatko minua?
Neiti, ei tännepäin! Tuonne suuntaan!
Juuri sinne.
- Kiitos. - Ole hyvä.
- Kaunis laulu. - Kiitos.
Neiti! Lähdettekö kahville kanssani?
Luuletko minun olevan tyhmä?
Töihin siitä. Älä pelleile kanssani.
Ylös siitä. Kerää tavarasi ja ala mennä.
- Anteeksi. Luulin sinua erääksi toiseksi. - Tunnetteko te toisenne?
- Emme. - Mitä sinä teet? Etkö tunne häntä?
- Lainaa kitaraasi hetkeksi. - En.
Hetkeksi vain. Annan sen takaisin.
- Nyt kävelen ympäriinsä kitarasi kanssa! - Mitä sinä teet?
Missä oikein luulet olevasi?
Hei. Anteeksi.
Oletko uusi kuvioissa?
Kahvinne, neiti.
- Mitä saisi olla? - Debon.
Olkaa hyvä.
- Voisitteko soittaa lempilauluni uudestaan? - Tietysti.
Kaunis laulu.
Rakastuin sen soidessa. Ensimmäisen ja ainoan kerran elämässäni.
- Ihastuttavaa. - Mitä saisi olla?
Riippuu hinnasta. Onko täällä jonkinlaista hinnastoa?
- Mitä sinä täällä teet? - Hiljaa.
Tunsin jotain välillämme.
Tuo tyttö ei voi antaa sinulle mitään.
Voin tarjota jotain, mitä hän ei.
- Paljonko katsominen maksaa? - Kaksisataa.
Olen sen arvoinen.
- Nyt sinun pitäisi suudella minua. - Tiedän.
Se repliikki kertoo sen. "Olen sen arvoinen."
- Nainen ei koskaan sanoisin niin! - Sinä esität itseäsi.
En sano sitä. Haluan tietää, miksi tarvitset tätä.
- Ajattelin, että se olisi mukavaa vaihtelua. - Mukavaa vaihtelua?
Se, jos osoittaisit minulle kiintymystä, olisi mukavaa vaihtelua.
Sen sijaan, että katsot minua katkerana.
Yllätä minut joskus suudelmalla. Yllätä minut jollain tavalla.
Minä, minä, minä... Haluat aina, että sinun tunteitasi ymmärretään.
Entä minun tunteeni? Ne ovat lapsellisia.
Seksi ei ole inhottavaa, jos siitä ei tee sellaista.
- Tässäkin paikassa voi olla kauneutta. - Minä en sano tuota kauneudeksi.
Minä tarvitsen apua.
Et tiedä millaista miehelle on, kun kaikki on ohi.
Minä en tunne enää mitään!
Tunsitko tuon?
Paljonko laskutat riidan kuuntelmisesta?
- Emmekö voi kävellä yhdessä? - Olen niin häpeissäni.
Miksi? Oletan, että teit sen rakkaudesta.
Entä mitä sinä teet rakkaudesta?
Minä... Kaipaan.
Sitä, keitä me olimme.
Yllätys!
Meillä ei ole miljoonaa vuotta. Kenelläkään ei ole, rakas.
Olet ainoa nainen, jota olen koskaan rakastanut.
Kuka sinä luulet olevasi? Pidä likaiset kourasi irti minusta.
Älä koske minuun, äläkä katso minua tuo hullun kiilto silmissäsi.
Pärjäsimme aika hyvin, -
kaikki paha huomioon ottaen.
ILTA FANNY FORESTIERIN JA BOB LEANDERIN KANSSA. VIIMEISET ESITYKSET.
Myöhään yöllä...
- Täällä on niin kaunista. - Vain kasa hautoja.
Täällä on ihmeellisiä ihmisiä.
Chopin, Sarah Bernhardt, Proust...
- Kuolleita ihmisiä. - Olet vihainen, koska olemme täällä.
- Meillä on niin paljon tehtävää. - Mehän olemme lomalla!
Kuherruskuukautta viettämässä.
Meidän pitäisi nyt olla lounaalla. Se on viiden tähden ravintola.
Emme ole naimisissa vielä kuukauteen. Luulen, että se on täällä päin.
Mehän sovimme, että tämä on meidän kuherruskuukautemme.
Tämä oli ainoa tyhjä rako aikataulussa puoleen vuoteen.
Sinun aikataulussasi. Koska otit sen konsultointityön.
- Sinä annoit siihen luvan. - Pitäisihän sinun tietää, milloin valehtelen, -
- jos aiot naida minut. Sehän kuuluu alkeisiin. - Sinä valehtelit minulle?
- En tarkoittanut pahaa. - Minä saan siis vain hyviä valheita?
Parhaita.
- Rakastatko sinä minua? - Tietenkin rakastan.
Mistä tiedän, että puhut totta?
Ota siitä itsellesi päivän tehtävä.
- Minä uskon sinua. - Jos oppisit naurattamaan minua -
silloin tällöin, pärjäisimme hyvin.
Minä en ole koskaan hauska! Sanoit niin tänä aamuna Louvressa.
Taidemuseossa lausuttuja asioita ei pidä ottaa vakavasti.
Minä otan kaiken vakavasti. Maailma on vakava paikka.
- En ole kai koskaan naurattanut ketään. - Aina tulee ensimmäinen kerta.
Meidän pitäisi olla...
Tuolla.
Sehän on... ruma.
- Tuo ei ole hauskaa. - Oscar Wilde.
- Miksi halusit nähdä juuri hänen hautansa? - Koska hän saa minut nauramaan.
Taas tuo huumorijuttu.
Tiedätkö, mitkä hänen viimeiset sanansa olivat?
"Haudatkaa minut jonkin ruman alle."?
Hän makasi kuolinvuoteellaan halvassa, vasemman rannan hotellissa.
Hän inhoaa sisustusta, muttei hänellä ole varaa muuttaa.
Juuri ennen kuolemaansa hän sanoo ystävilleen:
"Toinen meistä lähtee. Tuo tapetti tai minä."
Mitä nuo ovat?
Arvostuksen osoituksia.
Uskomatonta, että teit noin. Kuka tietää, missä nuo huulet ovat olleet?
- En minä voi naida sinua. - En tarkoittanut sinun huuliasi!
En voi. Elämä ilman naurua.
Et nai minua, koska en saa sinua nauramaan?
Mitä sinä aviomieheltä odotat? Pelleilyäkö?
- Keveyttä. - Menen levitointikurssille häiden jälkeen.
Älä nuolaise ennen kuin tipahtaa.
Uhkaatko sinä hylätä minut?
- Tarkoitin joka sanaa aamulla Louvressa! - Minä tiesin sen.
Sinä olet niin synkkä! Minä ansaisen jonkun henkevän, runoilijan!
Hanki ullakkohuone vasemmalta laidalta, ole henkevä ja näe nälkää!
Arvaa mitä? Pärjään paremmin ilman sinua!
Olen kunnossa.
Itse asiassa, et ole.
Kuolet, jos päästät hänet menemään.
Sydämen kuolema.
Se on kaikista kammottavin kuolema.
Frances!
Olen pahoillani.
Olen idiootti. En halunnut järkyttää sinua.
Enkä tuottaa pettymystä.
Voin sanoa vain:
Ystävät puukottavat edestä.
Mitä sinä sanoit?
Miten voit olla onnellinen miehen kanssa, joka kohtelee -
sinua kuin normaalia ihmistä?
Nuo ovat kaksi ihaninta asiaa, mitä olet koskaan minulle sanonut.
Minä tiesin tuon.
Tiesin, että tuo piilee sinussa jossain.
Olen pahoillani.
Palataan huoneeseemme, -
niin nauratan sinua.
- Niin? - Thomas, kuuntele.
- Francine. - Kuuntele.
Elämä vaatii toisinaan muutosta.
Siirtymistä.
Kuten vuodenajat.
Keväämme oli ihana, -
mutta kesä on nyt ohi ja meiltä jäi syksy kokematta.
Nyt, aivan odottamatta, on kylmä.
Niin kylmä, että kaikki jäätyy.
Rakkautemme nukahti -
ja lumi yllätti sen.
Jos nukahtaa lumeen, -
ei tunne kuoleman tuloa.
Pidä huolta itsestäsi.
Päästä minut ulos!
Francine... Muistan sen kirkkaasti.
Oli toukokuun 15. päivä.
Kevät oli myöhässä ja sadepilvet kerääntyivät.
Sinä huusit.
Bruno, minä pyydän! En kestä enää!
Hei.
Minä kuulen sinut.
Kuka Bruno on?
Etkö näe, että harjoittelen?
Valitettavasti en.
Minä olen pahoillani.
- Oletko sinä näyttelijätär? - Yritän olla.
Minulla on tänään koe-esiintyminen.
- Teatterikorkeakoulussako? - Niin.
Millainen kohtaus tuo on?
Se on eräästä huonosta elokuvasta, jossa olin.
Ainoani tähän mennessä.
Olen ilotyttö, jonka hänen parittajansa raiskaa ja pahoinpitelee.
Mies sulkee naisen pimeään kellariin -
ja nainen tulee hulluksi.
Lopuksi he menevät naimisiin.
Parittaja ja ilotyttö?
Paska! Onko kello jo 10?
- Minun pitää olla siellä kello 10. - Minä tiedän oikopolun, tule.
Odota!
Tännepäin!
- Oletko varma? - Suoraan!
Tuo oli nopeaa. Kiitos.
Onnea.
Tietenkin sinut hyväksyttiin.
Jätit Bostonin ja muutit Pariisiin.
Pieneen asuntoon erään Faubourg Saint-Denis'n kadun varrella.
Näytin sinulle naapurustoni, baarini, kouluni.
Esittelin sinut ystävilleni ja vanhemmilleni.
Kuuntelin, kun opettelit repliikkejäsi. Kuuntelin lauluasi, toiveitasi.
Toiveitasi. Kuuntelin musiikkiasi ja sinä minun.
Kuuntelit minun italiaani, saksaani ja venäjääni.
Annoin sinulle Walkmanin ja sinä annoit minulle tyynyn.
Sitten, yhtenä päivänä, suutelit minua.
Aika kului. Aika riensi.
Kaikki tuntui niin helpolta, yksinkertaiselta.
Vapaalta. Niin uudelta ja ainutlaatuiselta.
Kävimme elokuvissa ja tanssimassa.
Ostoksilla. Me nauroimme. Sinä itkit.
Me uimme, poltimme, ajoimme karvoja.
Silloin tällöin sinä huusit. Ilman syytä.
Joskus syystä. Kyllä, joskus syystäkin.
Saatoin sinut koululle. Opiskelin tenttejäni varten.
Kuuntelin lauluasi, toiveitasi, -
halujasi. Kuuntelin musiikkiasi ja sinä minun.
Olimme läheisiä. Niin läheisiä. Aina lähekkäin.
Kävimme elokuvissa ja uimassa.
Nauroimme yhdessä. Sinä huusit.
Joskus syystä ja joskus ilman.
Aika kului. Aika riensi.
Saatoin sinut koululle. Opiskelin tenttejäni varten.
Kuuntelit minun puhuvan italiaa, saksaa, venäjää, ranskaa.
Opiskelin tenttejäni varten. Sinä huusit.
Joskus syystä. Aika kului. Ilman syytä.
Sinä huusit. Ilman syytä.
Opiskelin tenttejäni varten. Tenttejä, tenttejä...
Aika kului. Sinä huusit.
Sinä huusit. Sinä huusit.
Minä menin elokuviin.
Bruno, minä kuolen tänne!
Kuuletko? Minä kuolen! Avaa!
Kuuleeko kukaan minua?
Anna anteeksi, Francine.
- Niin? - Mitä tapahtui? Katosit yllättäen.
Suljitko puhelimen? Oliko se niin huono?
- Oletko vielä vihainen eilisestä? - En.
Sano sitten oliko se uskottavaa?
Ymmärrän. Paska. Se ei toimi noin, vai?
Miten sanotaan:
"Keväämme oli ihana, mutta kesä on ohi" -
kuulostamatta melodramaattiselta?
Joka tapauksessa, ohjaaja pitää siitä. Minun on keksittävä keino.
Thomas, kuunteletko sinä?
En. Minä näen sinut.
- Kiitos. - Näkemiin.
- Vihdoinkin, pääsit tulemaan! - Anteeksi että olen myöhässä.
- Nautiskelin ympäristöstä. - Liikenne oli tappavaa.
- Näytät komealta. - Sinä näytät upealta.
Miten voit?
Lasillinen maistuisi. On ollut pitkä päivä.
Madame Richmond. Hyvää iltaa.
Tänne, olkaa hyvät. Hyvää iltaa, herra.
Eteenpäin. Tähän.
Mitä tahtoisitte?
- Viiniä, vai jotain muuta? - Punaista, kuten aina.
Tässä, viinilista.
Saanko ehdottaa, madame Richmond pitää Gravesin viineistä.
Todellako? Kaksi Gravesia sitten.
Kaksi lasia viiniä.
- Odotin, että asianajajasi olisi mukana. - Huomenna hän on. Entä sinun?
Sinun asianajajasi voi hoitaa meidät molemmat.
En usko että yrität kätkeä omaisuuttasi minulta.
- Viihdyt siis yhä täällä? - Todella hyvin!
- Onko se kirjailija vielä elämässäsi? - Ei, se loppui jo kauan sitten.
Joku muu? Toinen "taiteilija"?
Hän ei työskentele. Tai työskentelee, mutta...
Se on enemmänkin harrastus.
- Hän on pyöräilijä. - Mikä?
- Hän pyöräilee. - Pyöräilee?
- Missä? - Ylämäkiä, alamäkiä...
Eikö hän ole vanha siihen?
Hän ei ole minun ikäiseni. Hän on nuorempi.
Tiedäthän, ei sopimattoman nuori.
Sinä varmaan ymmärrät hyvin.
En koskaan ymmärtänyt mitään sinussa.
Tämä riittää minusta.
Sinulla ja Vickyllä varmaan menee erinomaisesti -
koska yhä suunnittelette isoja häitä.
Koska ne ovatkaan?
Kun allekirjoitat paperit. Kaikki muu on järjestetty.
Tilaisimmeko ruokaa?
- Minä en ota mitään, mutta tilaa sinä. - Söin koneessa.
Aiotko tosiaan tehdä sen?
Siltä näyttää.
- En koskaan uskonut että me... - Eroaisimme.
En minäkään, mutta... Hän haluaa lapsen.
Hän lähenee kolmeakymmentä ja alkaa hermostua.
Vauva!
- Pelleiletkö! - Hän on kolmannella kuukaudella raskaana.
Sinulla on yllätyksiä tänään.
Tietääkö hän että meillä on kaksi lastenlasta?
Hän odottaa jo näkevänsä heidät kaikki leikkimässä yhdessä.
- Suloista! - Hänellä ei ole juuri perhettä.
Lapsi-rukka.
Unohda se. En halua...
Toivottavasti olette onnellisia.
Olet aina ollut hyvä isä.
Kiitos, Jenny.
Näytänkö mielestäsi naurettavalta?
Hiiteen ne, jotka eivät kestä leikkiä.
Kaikki kaipaavat naurua.
- Tiedätkö mitä haluaisin? - Mitä?
- Haluaisin adoptoida. - Lasketko leikkiä?
Olen aina halunnut pojan.
- Luulin että tyttömme ovat upeita. - He ovatkin.
Onko sinulla joku mielessä? Joku tietty poika? Kuka?
Polkupyöräilijäsi. Hän on hyvässä kunnossa, pitää urheilusta...
Vaihdammeko iskuja vyön alle?
- Sainpas huijattua. - Paskiainen!
Se on itse asiassa varsin omaperäinen ajatus.
Minä voin adoptoida Vickyn, sinä Clauden, ja eläisimme onnellisina yhdessä.
Ehkä hämmentyneinä, mutta erittäin onnellisina.
Haluatko karata?
- Taisimme tehdä jo niin. - Se olisi onnistunut, -
jos olisit pitänyt ihanan, sarkastisen suusi kiinni.
Tai jos et olisi riisunut moitteettomasti räätälöityjä housujasi.
Olen saanut huvia tarpeeksi tälle illalle.
Olen kuolemanväsynyt. Menen aikaisin nukkumaan. Älä vaivaudu. Ulkona on paljon takseja.
- Moneltako huomenna? - Crillonissa kahdelta iltapäivällä.
Nähdään silloin.
Taidan ottaa lakimieheni mukaani. Pidät hänestä varmasti.
Hän on orpo.
Narttu.
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä, madame Richmond.
- Lasku, kiitos. - Ei tarvitse, herra. Talo tarjoaa.
Kiitos.
- Kenen vuoro lukea? - Minun.
Hyvä on, Carol. Aloita.
Haluaisin kertoa viime Pariisin-matkani erityisestä päivästä.
Unelmoin aina matkustavani sinne.
Siksi opiskelin ranskaa kaksi vuotta aikuisryhmässä.
Menin Pariisiin kuudeksi päiväksi, säästettyäni jonkin verran rahaa.
Vielä viidenkin päivän jälkeen, olin aikaeron takia jatkuvasti hieman väsynyt.
Se oli ensimmäinen Euroopan-matkani. Halusin olla siellä kaksi viikkoa, -
mutten voinut jättää koiriani niin pitkäksi aikaa yksin.
Pidin todella Pariisin museoista ja kaduista.
Vain ruoka ei ollut niin hyvää kuin odotin.
Harkitsin Pariisiin tuloa osana ryhmää, mutta olen erittäin itsenäinen ihminen.
Olin tottunut kävelemään päivittäin, koska työskentelen postinkantajana.
Halusin kokea seikkailun vieraassa paikassa.
- Anteeksi. - Halusin myös harjoitella ranskaani.
Tiedättekö, mistä löytäisin hyvän ravintolan?
- Se riippuu. Mistä ruoasta pidätte? - Mistä tahansa.
- Pidättekö kiinalaisesta? - Toki.
Pariisista puhutaan kaikenlaista.
Sitä sanotaan taiteilijoiden inspiraation lähteeksi.
Sitä sanotaan paikaksi, jonne ihmiset tulevat lyötämään elämästään jotain uutta.
Pariisia sanotaan paikaksi, josta voi löytää rakkauden.
Tässä iässä, en tietenkään odottanut mitään sellaista.
Niiden päivien aikana, ajattelin paljon elämääni.
Pohdin, pidinkö Pariisista -
ja haluaisinko asua siellä, jos minulla olisi rahaa siihen.
Kuvittelin itseni jakamassa postia -
joka päivä ja tutustuvani täällä asuviin ihmisiin.
He ovat varmasti todella mukavia.
Kävin tunnetulla hautausmaalla, jonne on haudattu kuuluisia ihmisiä.
Näin Jean Paul Sartren ja Simone de Beauvoirin haudan.
Kirjani mukaan he olivat toisiaan kovasti rakastavat kuuluisat ranskalaiset kirjailijat.
Siksi heidät on haudattu samaan hautaan.
Näin Porfirio Diaz- nimisen miehen haudan.
Kirjani mukaan hän oli Meksikon diktaattori 35 vuotta.
Oli kiinnostavaa olla lähellä miestä, jolla oli ollut paljon valtaa, -
mutta joka ei nyt voinut liikkua tai puhua.
Ajattelin siskoani Pattya, joka kuoli hyvin nuorena.
Ajattelin myös äitiämme, joka kuoli syöpään viime vuonna.
Jonain päivänä minutkin haudataan, -
eikä haudalleni tule käymään ehkä kukaan.
En kuitenkaan välitä siitä, sillä olen kuollut silloin.
En ole surullinen. Päinvastoin. Olen iloinen.
Minulla on paljon ystäviä ja kaksi ihanaa koiraa.
Toisinaan ajattelen, että olisi mukavaa jakaa tämä elämä jonkun kanssa.
Esimerkiksi katsellessani Pariisia pilvenpiirtäjän katolta, -
halusin sanoa jollekulle: "Eikö olekin kaunis?"
En voinut sanoa sitä kenellekään.
Ajattelin entistä poikaystävääni, Davea ja sitä, pitäisikö hän tästä matkasta.
Tunsin itseni vähän hölmöksi, -
sillä puhuimme viimeksi 11 vuotta sitten.
Nyt hän on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.
Löysin myös erittäin kauniin pienen puiston.
Istuin puistonpenkille ja söin ostamani voileivän.
Se oli erittäin maukasta. Sitten tapahtui jotain.
Jotain, mitä on vaikeaa kuvailla.
Istuessani yksin vieraassa maassa, kaukana työstäni -
ja kaikista tuntemistani ihmisistä, minut valtasi tunne.
Ihan kuin olisin muistanut jotain.
Jotain, mitä en ollut koskaan tiennyt ja mitä olin odottanut.
En kuitenkaan tiennyt, mitä se oli. Ehkä se oli jotain, minkä olin unohtanut.
Tai jotain, mitä olin kaivannut koko elämäni.
Voin vain sanoa, että tunsin yhtä aikaa -
iloa ja surullisuutta.
En kuitenkaan valtavaa surullisuutta, sillä tunsin eläväni.
Kyllä, eläväni.
Sillä hetkellä tunsin rakastuvani Pariisiin -
ja tunsin Pariisin rakastuvan minuun.
Baarimikko. Samppanjaa neideille.